(untitled) (Psychology Travelogs, 2025)
У статті розглянуто, як молоді люди уявляють своє майбутнє в умовах війни, та як це впливає на їхню здатність пристосовуватися до нових обставин. Досліджено різні наукові погляди на те, як людина сприймає майбутнє, зокрема, роботи відомих психологів. Також використано наукові підходи, які вивчають активність людини та її здатність діяти. Проаналізовано концептуальні підходи до проблеми образу майбутнього в роботах Титаренко, Злобіна, Лєпіхова, в контексті теорії часової перспективи Зімбардо, у дослідженнях Цуканова, в контексті теорії особистісних конструктів Келлі та феномену темпоральності Черкун. Основою дослідження є загальнометодологічний підхід до проблеми активності суб’єкта, реалізований у суб’єктно-вчинковій парадигмі розвитку особистості Татенка. За результатами теоретичного аналізу розроблено структурну модель уявлень про майбутнє юнацької молоді, яка відображає їхній взаємозв’язок із часовою та життєвою перспективами. В ході дослідження виявлено, що молодь має складне та різноманітне ставлення до майбутнього, яке формується під впливом війни та змін у суспільстві. Виявлено, що негативні емоції впливають на песимістичне сприйняття майбутнього, а здатність долати труднощі, навпаки, сприяє оптимізму. Наголошено на важливості розвитку позитивного бачення майбутнього. Підкреслено роль основного ресурсу розвитку впевненості у собі, позитивного ставлення до майбутнього, здатності до самоаналізу та довіри до власного досвіду.