(untitled) (Psychology Travelogs, 2025)
У статті здійснено теоретичний аналіз впливу когнітивного дисонансу на фахову діяльність медичних працівників. Використовуючи емпіричні дані, було окреслено шляхи нейтралізації та запобігання негативному впливу когнітивного дисонансу у професійному контексті. Ключовими умовами для формування конфліктологічної компетентності медика є адаптивні стратегії подолання стресу, а також ціннісні орієнтири, що визначають ставлення до життя, роботи та міжособистісних стосунків. Визначено, що обрані стратегії боротьби зі складнощами впливають на формування «успішних» та «неуспішних» зразків поведінки спеціалістів. Ці зразки виявляються у позитивному подоланні стану когнітивного дисонансу. Такий процес позитивно впливає на структуру, динаміку та результативність особистісних процесів, стаючи рушієм самовдосконалення та розкриття потенціалу. На противагу, негативний наслідок подолання когнітивного дисонансу спричиняє розбіжність між баченням «Я-мов-професіонал» та ідеальним уявленням «Я-професіонал». Це, в свою чергу, призводить до відчуття незадоволення власною професією, процесом професійної діяльності, і, як результат, до професійної дезадаптації. Дослідження виявили, що стратегії подолання стресу суттєво впливають на те, як медичні працівники сприймають стан когнітивного дисонансу. Зокрема, неефективні підходи до подолання стресу можуть бути проявом когнітивного дисонансу, в той час як адаптивні стратегії сприяють зростанню стійкості до стресу серед медичного персоналу.